DANSER MED ULVE
Er han den sidste?
Jeg ved det ikke. Vi har heller ikke mere æter.
Du dér! Er han den sidste?
Den er slemt tilredt.
Der er i det mindste ikke gået koldbrand i den.
Det gør der, hvis vi ikke sætter den af.
Jeg kan ikke save, hvis jeg ikke kan holde øjnene åbne.
Beklager.
Lad os tage en kop kaffe. Han kan vente et par minutter.
- Er det Tuckers soldater? - Ja, hr. General.
Hvor længe har det stået på?
Vi fandt dem i dag. De har været her i to dage.
Er det Dem, hr. Løjtnant?
De sataner.
De må hellere gå i dækning.
Jeg mener det. De er dygtige skytter. Duk Dem.
Sådan ja.
Har De været på hospitalet?
De var ikke til nogen hjælp.
Hvad sker der her?
Hvad der sker her? Det er et godt spørgsmål.
De kunne spørge majoren,
men han ved det ikke. Han har travlt.
Han kan ikke forstå, hvorfor officersmessen ikke har mere is.
Så er der jo generalen.
Han er her for at se forestillingen. Han ved bare, at der ikke er nogen.
Men det passer ikke helt. Vores ballon er da blevet skudt ned.
Hele dagen har vi vogtet på hinanden.
Majoren kigger på generalen.
Han tænker, han hellere må gøre noget.
Og vi ved, hvad det betyder. Jeg vil nødigt være den første, der angriber.
De skulle også være hårdt medtagne.
Men alle ved, at Tuckers soldater er nogle hårde negle.
Det eneste, der er blevet dræbt, er tre malkekøer.
Men det skal snart blive ændret.
Din satan.
Nogle af gutterne siger, at hvis vi ikke skal kæmpe...
... så kunne vi afgøre det hele med et slag poker.
Kan De forestille Dem det?
En flok soldater, der sidder på en mark...
... og spiller kort.
- Hvad er det, hr. General? - En, der begår selvmord.
Tucker!
- Hvad sagde du til ham? - Ikke et ord.
Sådan, hr. Løjtnant!
Kom tilbage, din satan!
- Du kan ikke gøre det igen! - Det er i orden.
Tilgiv mig, Herre.
Jeg har ham.
Lad dem ikke tage min fod.
Bare rolig. Du får lov at beholde din fod.
Det sværger jeg ved Gud.
Tilkald min samaritervogn.
Tilkald min samaritervogn og min læge!
Denne officer er værd at redde.
Livets forunderlighed kan ikke måles.
I forsøget på at fremskynde min død blev jeg gjort til en levende helt.
Jeg blev tildelt hesten Cisco, som jeg red på den dag,
og jeg fik lov til frit at vælge udstationeringssted.
Mens blodbadet fortsatte østpå, drog jeg til Fort Hays,
en ø af mennesker og materiel omgivet af endeløs prærie.
- Hvor finder jeg major Fambrough? - Nede for enden af gangen.
"Løjtnant John J. Dunbar."
- Løjtnant John J. Dunbar? - Ja, hr. Major.
"Ja, hr. Major."
- Er du indianerdræber? - Hvabehar?
Kolonisationsgrænsen her er indianerland.
Så må du være indianerdræber. Jeg er ikke blevet major, fordi jeg er dum.
- Nej, hr. Major. -"Nej, hr. Major."
Der står her, at du er blevet tildelt en hædersbevisning.
- Og så sendte de dig herud? - Jeg er her på egen anmodning.
Hvorfor dog?
Jeg ville gerne se kolonisationsgrænsen.
Du ville gerne se kolonisationsgrænsen?
Ja. Før den forsvinder.
Jeg er blevet tildelt en kløgtig fyr.
Hr. Ridder...
Jeg sender Dem af sted i en ridders ærinde.
Meld Dem til tjeneste hos kaptajn Cargill
ved rigets yderste forpost, Fort Sedgewick.
Mit personlige segl vil føre Dem sikkert
gennem det vilde, ugæstfri land.
Jeg tænkte på...
Hvordan kommer jeg dertil?
De tror ikke, jeg ved det.
- Men jeg ved det ikke... - Ti stille.
Jeg er i gavmildt lune og vil opfylde Deres ønske. Se bondeknolden derude.
Han kalder sig Timmons. Han skal til Fort Sedgewick i dag. Kør med ham.
Han kender vejen. Det var alt.
Hr. Ridder...
Jeg har tisset i bukserne...
... og det er der ingen, der kan gøre noget ved.
God rejse!
Og god rejse til mig!
Skaf det til i morgen.
Jeg vil have min krone.
- Hvabehar? - Er du døv?!
Jeg vil have min krone! Nu!
Nej.
- Jeg får fat i Deres krone. - Nej...
Hr. Major?
Kongen er død.
Kongen leve.
Få børnene væk herfra!
Hvad fanden er det?
Hvad er det?
Hvad fanden er det?
Skriv du det i din bog.
Var det ikke for min rejsefælle, havde jeg haft det vidunderligt.
Han mener det godt, men han er muligvis
den mest ulækre mand, jeg i mit liv har mødt.
- Hvor langt er der til fortet? - Langt.
- Hvor langt? - 6500 km, måske.
Hvorfor har du så travlt med at komme til Fort Sedgewick?
Det er mit nye udstationeringssted. Mit hjem.
Der skal ikke meget til at gøre dig tilfreds.
Se derovre.
Hvad har du der?
Hjemme østpå siger de sikkert: "Hvorfor skriver han aldrig?"
Store idiot!
Op med dig, Timmons.
Timmons.
Op med dig.
Stå så op.
Stak du mig i røven?
For helvede!
Nu får jeg et blåt mærke.
Korporal Guest?
De behøver ikke tale til mig. Kom nu bare frem.
Det er forbi.
Lad mændene samle foran mit kvarter.
I hader mig...
... men jeg føler ikke noget had til jer.
I blev her.
I blev her, selvom de tog vores heste.
I blev her, selvom de andre deserterede.
I blev her, selvom hæren ikke sendte os forsyninger.
Jeg har spejdet efter vognen fra Fort Hays, ligesom I har,
dag ud og dag ind.
Jeg kan kun sige, at jeg er stolt af jer.
Pak jeres ting. Vi forlader det her sted.
Hæren kan rende os.
Pak jeres ting.
Hvorfor har vi ikke set nogen bøfler?
Bøfler er ikke til at finde ud af. Til tider ser man ingen i dagevis.
Andre gange vrimler det med dem som krøller på en skøge.
- Hvad med indianere? - Forpulede indianere.
Dem ser man kun, hvis de er døde. De er tyve og tiggere alle sammen.
Det er ikke ligefrem et livligt foretagende, vel?
Kør derned.
- Hvorfor? Der er jo ingenting. - Fordi jeg siger det.
Kør derned.
Her er ingenting, løjtnant.
Løjtnant!
De er enten flygtet eller blevet dræbt.
Lad os losse vognen.
Og efterlade det hele her?
- Jeg bliver her også. - Her er jo ingenting.
Nej, ikke i øjeblikket. Vi ved ikke, hvad der er sket.
Sådan som tingene er, kan vi lige så godt vende om.
- Det her er min post. - Din post?
Ja, min post.
Hans post? I guder...
Er du vanvittig?
Sikke en tosse.
- Det her er min post. - Sænk pistolen.
Forsyningerne er mine. Skrub så ned, og hjælp mig med at losse vognen.
Vi diskuterer jo bare. Sænk pistolen.
Jeg skal nok fortælle dem, hvor du er.
Godt.
Held og lykke, løjtnant.
Tak.
Fort Sedgewick er blevet forladt.
Venter nu på, at garnisonen skal vende tilbage.
Stedet er slemt forfaldent,
og jeg går i gang med genopbygningen i morgen.
Forsyninger har jeg nok af, og naturen er alt, hvad jeg drømt om.
Dette sted har ingen lige på jorden.
Fy, hest.
Dyrene i vandet var ikke blevet forgiftet. De var blevet skudt.
Men hvorfor? For sjovs skyld? Eller i ondskabsfuldhed?
Jeg troede, soldaterne her sultede, men det modbeviste fundet af dyrene.
Hulerne var et endnu større mysterium.
Hvad kunne drive mennesker til at bo i huler?
Måske var de bange. Måske havde der været en form for opstand.
Jeg kan ikke finde nogen logisk forklaring.
Måske vil undsætningstropperne kunne give mig svar.
Én gang til, Cisco.
Kun en hvid mand laver et bål, som alle kan se.
Måske er der mere end én.
Måske er der tre eller fire.
Så kender jeg tre eller fire, der aldrig kommer herfra.
Vi har intet at vende hjem med.
- Vi har ingen rifler. - De hvide har altid rifler.
Det er svært at sige, hvor mange de er.
Lad os glemme det og ride hjem.
Rid I bare hjem. Men jeg vil hellere dø
end kævle om en enkelt røgsøjle i mit eget land.
Han helmer ikke, før vi alle er døde.
Se mig engang...
I må ikke gøre mine muldyr noget.
I må ikke gøre mine muldyr noget...
Jeg er tilfreds med min indsats.
Det til trods er der en hæslighed over stedet, jeg ikke kan undslippe.
Den er som et sår, der kun heles ganske langsomt.
Jeg har nu været her i snart 30 dage.
Jeg er blevet glad for min dagligdag på Fort Sedgewick.
Især for mine daglige rekognosceringsture på Cisco.
Hver dag rider vi længere væk,
og hver opdagelse brænder sig ind i min hukommelse.
Jeg foler mig forladt, før ingen har hentet mig endnu.
Det må skyldes et problem, søm hæren nok snart skal få lost.
Måske er min optimisme tåbelig,
men når jeg ser mod øst,
håber jeg til stadighed, at undsætningen er på vej.
Har stadig ikke set skyggen af kaptajn Cargills soldater.
Jeg har sat mig selv under ration,
som om jeg var en del af en større garnison.
Der er en ulv, der følger med i, hvad der foregår her.
Den er dog ikke til gene.
Og ud over Cisco er den mit eneste selskab.
Den er dukket op hver eftermiddag de sidste to dage.
Den har to hvide poter.
Hvis den kommer i morgen, vil jeg kalde den To Sokker.
Der er nu gået en måned, uden nogen er kommet.
Jo længere det her forsætter, jo mere svinder mit håb.
Regnen har holdt mig inden døre i to dage,
og jeg er gået i gang med at sy en presenning.
Jeg er meget ensom, men jeg er oprigtigt talt ikke ulykkelig.
Hallo, du der!
Har mødt en indianer for første gang.
Han forsøgte at stjæle min hest.
Da jeg gav mig til kende, blev han bange og stak af.
Har begravet alle overflødige våben, så de ikke falder i fjendens hænder.
Beholder kun det mest nødvendige.
På mine rideture holder jeg mig nu altid inden for synsvidde af fortet.
Jeg forbereder mig på at få besøg igen.
Aner ikke, hvor mange de er, men er der én, er der sikkert flere.
Jeg arbejder på at få fortet til at se solidt og stabilt ud.
Jeg er dog stadig alene, og kommer der ikke forstærkning,
er alt håb måske ude.
Sparkende Fugl har holdt sig for sig selv i nogle dage.
Jeg bryder mig ikke om at se medicinmanden gå ensom omkring.
- Hvad siger hans kvinde? - At han holder sig for sig selv.
- Det var ikke det, jeg spurgte om. - Hvad spurgte du så om?
- Hvad sagde hun? - At han holder sig for sig selv.
Det var, hvad hun sagde.
Sørg for, jeg får noget mørt kød. Mine tænder er omme.
Må jeg komme ind?
Nej, lad ham sidde hos mig.
Landets sommerdragt er smuk, men jeg har ikke været ude at se den.
Men bøflerne lader vente på sig.
Og jeg er altid bekymret for vores børns sultne maver.
- Jeg har overvejet en dans. - En dans er altid en god ide.
Det ville være rart at få et sikkert tegn.
Tegn er noget underligt noget. Vi ved, om de er gode eller dårlige.
Af og til er de svære at tyde.
En forstandig mand tænker over den slags.
Hvis han stadig er forvirret, fortæller han andre om det.
Enforstandig mand ville fortælle det til dig eller mig.
Jeg har set sådan et tegn.
Har du det?
Jeg har set en mand. En nøgen, hvid mand.
Er du sikker på det, var en mand?
Jeg så hans kønsdele.
Talte du med ham?
Nej.
I to dage er der intet sket. Min tilstedeværelse må være kendt nu.
Har truffet enhver foranstaltning, jeg kan komme i tanke om.
Kan ikke forsvare mig ordentligt,
men vil forsøge at sætte mig i respekt, når de kommer.
Post scriptum:
Manden, jeg mødte, var af en imponerende statur.
Måske er han en gud.
Eller en hvid høvding med særlige evner. Vi bor tale med ham.
Jeg er ligeglad med denne snak om en hvid mand.
Han er ikke Sioux, og dermed er han os underlegen.
Når jeg horer, der er flere hvide på vej, må jeg le.
Vi tog hundrede heste fra dem. Det var der ingen ære i.
De rider dårligt, og de skyder dårligt. De er beskidte.
Deres soldater kunne ikke overleve én vinter her.
Og man siger, de er på fremmarch? Jeg tror, de alle snart vil dø.
Den tåbe er sikkert faret vild.
Vind I Hårets ord er stærke.
Det er sandt, at de hvide er en sørgelig race.
Men de hvide er på vej. Det er selv vores fjender enige i.
Så når jeg ser én frygtløs mand i vores land,
tror jeg ikke, han er faret vild. Jeg tror, han har medicin.
Jeg tror, han kan tale for alle de hvide, der er på vej.
Jeg tror, han er en mand, man kan indgå traktater med.
Sparkende Fugl ser altid fremad, og det er godt.
Men denne mand kan ikke beskytte os eller skaffe vores børn mad.
Han er uden betydning for os.
Jeg tager nogle mænd med mig og skyder den hvide mand fuld af pile.
Hvis han har medicin, vil han ikke blive såret.
Hvis han ikke har medicin, vil han dø.
Intet menneske kan råde et andet.
Men at dræbe en hvid mand er en alvorlig sag.
Dræber man én, kommer der flere.
Man kan nemt blive forvirret af alle disse spørgsmål.
Det er svært at råde.
Vi må tale noget mere om det. Mere har jeg ikke at sige.
- Hvad er der nu? - Vi synes ikke, det er en god ide.
Hvis vi stjæler en hvid guds hest, vil man lave sange om os.
- Måske. - Så kommer vi med på krigstogter.
- Hvem får hesten? - Det gør jeg.
Jeg får den, men vi deles om den. Er det ikke en god plan?
Det er det samme hver eneste gang.
Vi bliver helte!
De vil skrive sange om os!
Hvad skete der?
Min arm virker ikke mere.
Du skulle ikke være faldet af. Nu får vi ballade.
Det var din ide.
Ideen var at stjæle hesten, ikke at falde af.
Hvad er der sket?
Odder er kommet til skade.
Hvad glor du på?
Når min far horer det her, får jeg over ryggen med hans bue.
Åh gud...
Jeg er Vind I Håret!
Kan du se, jeg ikke er bange for dig? Kan du se det?
De, der drog ud mod uterne, er vendt tilbage.
Der er mange hjerter på jorden.
Jeg har grebet det forkert an.
Hvad er det, jeg har ventet på?
At blive fundet? At indianerne skulle tage min hest? At se bøfler?
Jeg går omkring som på æggeskaller, og jeg er led og ked af det.
I morgen opsøger jeg indianerne. Jeg ved ikke, hvad det ender med,
men jeg er blevet et mål, og et mål giver et dårligt indtryk.
Jeg er færdig med at vente.
Hvad glor du på?
For helvede!
Vent.
Vent...
Vent, vent.
Du har brug for hjælp. Du er såret.
Lad mig hjælpe dig.
Lad mig hjælpe.
Du er såret.
Hun er såret.
Du er ikke velkommen her!
Hun er såret.
Forsvind herfra!
Du er ikke velkommen her! Forsvind herfra!
Stop!
Soldaten kom ikke for at slås.
Han rider sin vej, og vi lader ham ride.
Jeg er enig med Sparkende Fugl.
Vi må ud og tale med den hvide mand og finde ud af, hvorfor han er her.
Hvis rådsforsamlingen beslutter at tale med ham, så er det vedtaget.
Men det er forkert, at en stor høvding som Ti Bjørne
skal rende og spørge til en ussel, hvid indtrænger,
der kun har en klog hest og ét sæt af den hvide mands tøj.
Jeg skal ingen steder.
Det skal du.
Og du tager med.
Mere har jeg ikke at sige.
Velkommen.
Kom. Kom og sid ned. Sid ned.
Lige et øjeblik.
Han har mistet forstanden.
Tatanka.
Bøffel?
Bøffel.
Den bistre virker stærk. Jeg håber, jeg aldrig skal kæmpe mod ham.
Han virker ærlig og ligefrem.
Jeg synes mægtig godt om den stille. Han er tålmodig og nysgerrig
og ivrig for at kommunikere. Han lader til at være en vigtig mand.
Bøffel.
Jeg gjorde et endnu større indtryk, næste gang de kom.
Jeg viste dem en kaffemølle, noget de aldrig havde set før.
Er kaffen ikke god?
Måske er den for stærk.
Smag engang.
Sukker.
Vil I have noget?
Det var meget.
Det er rart at have fået selskab. Meget er dog endnu usagt,
og jeg fornemmer, at de vil have noget af mig.
Gav dem kaffe og sukker. Der var alligevel ikke meget tilbage.
Jeg kan vist godt sige, at der er grobund for et godt forhold.
Står Med Knyttet Næve.
Vi må tale sammen.
Heles dine sår ordentligt?
Ja, det gør de.
Er du tilfreds med at bo her sammen med min familie?
Ja, jeg er glad for at være her. Men jeg savner min mand.
Måske vil du finde dig en ny mand i tidens fylde.
Det forlyder fra mange kilder, at de hvide er på vej.
De trænger ind på alle stammers områder. Snart er de på vores.
Den hvide mand, der bor i det gamle soldaterfort...
Jeg tror, han har et godt hjerte.
Jeg er bange for den hvide mand.
Jeg er bange for, han skal fortælle andre, at jeg er her.
Jeg er bange for, at de skal komme og tage mig.
Så ville alle vore krigere bekæmpe dem.
Jeg forstår ikke den hvide mands sprog, og han taler ikke lakota.
Det er længe siden, jeg har talt det sprog.
Jeg vil gerne have, du prøver.
Jeg kan ikke huske det. jo, du kan.
Det er dødt i mig.
Jeg beder dig om det for hele stammens skyld.
Han ved ting om de hvide, som vi ikke ved. Du må huske det.
- Du må huske det. - Jeg kan ikke.
Vil hun tale de hvides ord?
Hun skal bare være besværlig.
Det er hende, der græder. Måske er det dig, der er besværlig.
Christine!
Billy, lad hvalpene være.
Få børnene indenfor.
Af sted!
Christine!
Hvor er du?
- Jeg er heroppe, mor. - Se at komme ned derfra!
Bliv, hvor du er. Duk dig!
- Hvem er det, Willie? - De ligner pawnee'er.
Min far og din far taler med dem.
- Hvad vil de? - Jeg ved det ikke.
Løb, Christine! Løb!
Christine!
Mor! Mor!
Kom, To Sokker. Det er bacon.
To Sokker er blevet min gode ven.
Han vil ikke spise af min hånd,
men hans skarpe øjne og ører advarer mig altid om fare.
Tatanka?
Nej, jeg har ikke set nogen bøfler.
Beklager.
Er I sultne?
Jeg har masser af mad.
Intet af det, jeg har hørt om indianerne, er sandt.
De er ikke tiggere og tyve, og de er ikke uhyrer.
De er tværtimod høflige og har en fin sans for humor.
Kommunikationen går dog trægt, og den stille er frustreret.
Fremskridt sker frem for noget andet gennem misforståelser.
Jeg ville have spurgt til den kvinde, jeg fandt på prærien,
men det ville have været alt for kompliceret.
Én ting er dog sikker. Der er ingen bøfler,
og det bekymrer dem dybt.
Gårsdagens besøg var det hidtil bedste.
Jeg er blevet inviteret til deres landsby, og jeg glæder mig.
Vi har ventet på dig.
Fortæl ham, at vi er glade for, han er her.
Goddag.
Du... her...
... godt.
Tak. Jeg har det godt.
Spørg ham, hvorfor han er på soldaterfortet.
Soldaterfortet...
Vent, vent.
- Hvad er jeres navne? - Vores navne?
Hvad er hans navn?
Han har ret.
Allerførst bør man præsentere sig.
Han...
Han... Spark...
- Spark? - Mere.
Mere spark? Sparkende...
Fugl. Sparkende Fugl.
Hvad er han? Er han høvding?
Nej, en...
En hellig mand.
Hvad er dit navn?
- Jeg ved det ikke... - Hvad bliver du kaldt?
At rejse sig?
At stå op? Står.
- Er dit navn Står? - Står.
- Med... - Står med.
- Knyttet næve? - Ja.
Står Med Knyttet Næve.
Står Med Knyttet Næve, mit navn er John Dunbar.
John Dunbar.
- Dunbar. - John Dunbar.
- Dun Bear? - Nej, ikke Dun Bear.
Dunbar. Ikke Dun Bear.
Har gjort et fantastisk gennembrud.
Kvinden, jeg fandt, taler engelsk, og i dag gjorde vi store fremskridt.
Hvordan hun som hvid kvinde er endt hos dette folk, ved jeg ikke,
men hun er ikke deres fange.
Jeg er ikke bange, men føler mig ikke velkommen blandt alle.
Det må have været Sparkende Fugls ide at lade mig komme hertil.
Han og jeg er som to børn,
der gerne vil lære hinanden bedre at kende.
Men af en eller anden grund vil jeg ikke besvare alle hans spørgsmål.
Der er noget, der siger mig, at jeg ikke bor fortælle for meget.
Det var rart at komme tilbage til Fort Sedgewick,
selvom jeg ser frem til næste besøg hos mine nye naboer.
Dette er dog stadig mit hjem. Jeg afventer stadig hjælp
og håber på, at mine forhandlinger med præriens folk vil bære frugt.
Bøfler! Bøfler!
Jeg har set bøfler!
Bøfler...
Tatanka!
Der blev sendt ryttere ud for at følge bøflernes spor.
Da jeg havde pakket mine ting, var hele stammen draget af sted.
Dette folks effektivitet og hurtighed
ville imponere enhver hærfører.
På én nat skiftede jeg status fra mistroet
til højt respekteret.
Jeg modes med lutter smil og venlige blikke.
Jeg er en berømthed.
Løjtnant.
Spejderne fandt sporet efter mine anvisninger.
Det var ikke svært at finde.
Et enormt skår af oppløjet jord, der strakte sig mod horisonten.
Det enorme antal dyr, der var tale om, var svært at forestille sig.
Løjtnant.
Hvem kunne have gjort det her?
Det måtte være et folk uden værdier og uden sjæl,
der lod hånt om sioux folkets rettigheder.
Hjulsporene fjernede enhver tvivl, og jeg fyldtes med sørg,
for jeg vidste, det kun kunne være hvide jægere.
De for så glade stemmer blev nu tavse som de døde bøfler,
der lå her og rådnede op.
De var blevet dræbt udelukkende for deres tunger og deres skind.
Løjtnant.
Det stod mig pludseligt klart, hvad der var sket.
Jeg forsøgte at overbevise mig selv om,
at de hvide mænd, der var blevet dræbt, havde fortjent at do.
Men det nyttede ikke. Jeg ville gerne tro på,
at Vind I Håret og de andre, der havde deltaget i nedslagtningen,
ikke var stolte af det. Men det var de.
Det gik op for mig, at kløften mellem os var større,
end jeg nogensinde kunne have forestillet mig.
De fejrede den kommende jagt,
og det var svært at vide, hvor man skulle gøre af sig selv.
Jeg ved ikke, om de forstod hvorfor, men jeg kunne ikke sove blandt dem.
De sendte mig ingen bebrejdende blikke.
De var blot et forvirret folk, der ikke kunne spå om fremtiden.
Kom du noget til?
Jeg kan ikke mere.
Jeg er stopmæt.
Og jeg holder ikke til at fortælle historien flere gange.
Vil du prøve den på?
Vil du prøve den?
Her.
Det kan jeg ikke tage imod.
God handel.
Det er en god handel.
Nej, jeg kan ikke. Jeg er mæt og træt.
Stor tatanka.
Det er min hat.
Det er min hat, du har på.
Min hat.
Jeg fandt den på prærien. Nu er den min.
Min hat.
Den hat tilhører løjtnanten.
Han smed den på prærien. Han ville ikke have den.
Som du kan se, vil han gerne have den nu.
Vi ved alle, det er en soldaterhat, og vi ved, hvem der går med den.
Det er i orden, at du gerne vil beholde den,
men så må du give ham noget til gengæld.
God handel.
Nå, der er du, Cisco.
Det er, som om hver dag ender med et mirakel.
Og hvad Gud end måtte være, så takker jeg Gud for denne dag.
At blive længere var nyttesløst. Vi havde rigeligt med kød.
Efter tre dages jagt havde vi kun mistet nogle ponyer,
og kun tre mand var kommet til skade.
Aldrig har jeg mødt et så lattermildt folk
med så megen omsorg for hinanden.
Et folk, jeg kun kan beskrive som harmonisk.
Jeg har ofte følt mig alene,
men jeg har aldrig følt mig så ensom som i dag.
Red en lang tur i dag. Intet at rapportere.
Jeg keder mig, og timerne i ensomhed virker endeløse.
Det er svært at være entusiastisk omkring mine daglige sysler,
og fortet er i forfald.
Jeg savner mine venners selskab.
Jeg ser deres ansigter for mig, men det er ikke nok.
I morgen vil jeg besøge dem.
Måske er det lidt dristigt af mig, men hvad kan det skade?
De er trods alt mine naboer.
Nattens velkendte lyde er blevet mig kære.
Mit liv på prærien er godt. I det store hele er jeg tilfreds.
Min interesse for indianerne er mere end nysgerrighed.
Mit tilhørsforhold til dem føles langt stærkere
end mine forpligtelser over for militæret.
Gå med dig!
Gå med dig, To Sokker.
Fy, ulv!
Du har ret. Han er noget særligt.
Han burde have et rigtigt navn.
Det er blevet efterår, og jeg er ofte sammen med mine venner.
De har tildelt mig en hytte, og jeg er glad for den.
Vi taler sammen hver dag, men Sparkende Fugl er frustreret.
Han vil vide, hvor mange flere hvide der er på vej.
Jeg svarer, at de fleste hvide kun vil være på gennemrejse.
Men det er kun den halve sandhed. En dag vil der være for mange,
men det kan jeg ikke få mig selv til at fortælle ham.
Står Med Knyttet Næve må vide, at jeg fortier noget,
men hun siger ikke noget.
Der skal fores krig mod pawnee'erne. Jeg har bedt om at deltage.
Det var nok en fejltagelse, men jeg kan ikke tage det i mig igen.
De er mine venner, og pawnee'erne har været grusomme mod dem.
Jeg håber ikke, jeg har taget mig for store friheder.
Kom indenfor.
Vil du sidde?
Sparkende Fugl vil vide, hvorfor du vil i krig mod pawnee'erne.
De har ikke gjort dig noget.
De er siouxernes fjender.
Kun sioux krigere kommer med.
Jeg har været kriger længere end mange af de unge mænd,
der nu drager i krig. Fortæl ham det.
At være sioux kriger
er ikke det samme som at være hvid kriger. Du er ikke parat.
Det forstår jeg, men jeg kan ikke lære deres krigsførelse her i lejren.
Han beder dig også
om at vogte over hans familie, mens han er væk.
Det er en stor ære for dig.
Fortæl ham, at jeg med glæde vil vogte over hans familie.
Han takker Danser Med Ulve.
Hvem er Danser Med Ulve?
Det er det navn, stammen har givet dig.
Danser Med...
Det er rigtigt. Den dag...
Danser Med Ulve.
Hvordan siger man det?
Du må gerne fortsætte med at tale de hvides sprog med ham.
Jeg kan godt lide at tale det.
Jeg er her.
Lad os gå.
Jeg har barberet det af.
Fortsæt bare.
"Græs vokser på prærien."
Forkert. Du sagde: "Ild lever på prærien."
Du må ikke grine ad mig.
Prøv det her: "Den mand er kriger."
En gang til.
-"Den mand er kriger." - Jeg har det.
Ja.
Hvad så med det her?
Hvordan siger man "smuk"?
Hvad laver I?
Det er varmt, så vi sidder i skyggen.
Jeg er sulten.
Hvordan går det med Danser Med Ulve?
Hvad mener du?
Er han lærenem?
Han er meget lærenem.
Hvad troede du, jeg mente?
Skal du hente vand i dag?
Så lad os gøre dig selskab.
Hvordan fik du dit navn?
Jeg var ikke ret gammel,
da jeg blev en del af vores folk.
Jeg blev sat til at arbejde.
Jeg arbejdede hårdt hver dag.
Der var en kvinde, der ikke brød sig om mig.
Hun kaldte mig grimme ting, og nogle gange...
... slog hun mig.
En dag kaldte hun mig noget grimt med ansigtet helt oppe i mit,
og så slog jeg hende.
Jeg var ikke ret stor, men hun faldt om og blev liggende.
Jeg stod over hende med knyttet næve og spurgte,
om der var andre kvinder, der ville kalde mig noget grimt.
Siden den dag er der ingen, der har generet mig.
Det forstår jeg godt.
Vis mig det.
Vis mig, hvor du slog hende.
Hvorfor er du ikke gift?
Undskyld... Jeg må gå.
Undskyld.
Skal jeg hjælpe dig?
- Taler du ikke i dag? - Nej.
Nogle af dine ord er stærke, men du tager hurtigt ved lære.
Hvad kan jeg fortælle dig i dag?
Jeg vil spørge til Står Med Knyttet Næve. hvorfor har hun ikke en mand?
Hun er i sorg.
Jeg er ikke med.
Hvordan er hun i sorg?
Hun græder over tabet af en.
Tabet af hvem?
Det er ikke høfligt at tale om de døde.
Men du er ny her, så jeg vil fortælle dig det.
Hun græder over sin mand. Han blev dræbt for kort tid siden.
Det var derfor, du fandt hende på prærien.
Hvor længe skal hun græde?
Sparkende Fugl bestemmer, hvornår hun er færdig.
Det var ham, der fandt hende, da hun var helt lille.
Folk taler om dig.
Hvad siger de?
De er stolte over den medicin, du laver med Danser Med Ulve.
Jeg har såret ham, så jeg må hellere tale med ham.
Det kan du ikke. Han er rejst. Han tog af sted i morges.
Jeg elsker Står Med Knyttet Næve Danser Med Ulve
Du tænkte sikkert: "Hvorfor skriver han aldrig?"
Hej, To Sokker.
Kom nu.
Kom, du kan jo sagtens.
Kom nu.
Det er ganske nemt, To Sokker.
Jeg er i sorg.
Ingen må få det at vide.
Vi må være forsigtige.
Vi må være forsigtige...
Hvad er der?
Der er problemer.
Der er pawnee'er på vej. Omkring 40 eller 50.
Nogle jægere opdagede dem nord for lejren.
Stenkalv, jeg går med jer.
De kommer ikke for at stjæle heste. De vil se blod. Hent dine våben.
Det ordner jeg. Jeg henter dem.
Stenkalv, vent. Jeg har mange rifler.
Mange rifler.
På fortet? Ja.
Det er for langt væk.
Rifler vil gøre én mand stærk som to.
Tag én hjælper med dig.
- Jeg tager Smiler Meget med. - Af sted.
Brug den til at skyde med!
Det var svært at vide, hvad jeg skulle føle.
Jeg havde aldrig for oplevet et slag som det her.
Der var intet politisk formål.
Vi kæmpede ikke om territorium, rigdomme eller frihed.
Vi kæmpede for at beholde vores vinterforråd
og for at beskytte kvinder og børn.
Tabet af Stenkalv var stort,
men selv de ældste kunne ikke huske en så overlegen sejr.
Jeg så slaget i et nyt lys.
Jeg følte en stolthed, jeg aldrig havde følt for.
Jeg havde aldrig rigtigt været klar over, hvem John Dunbar var.
Måske havde navnet ingen betydning.
Men da jeg hørte mit sioux navn blive råbt,
vidste jeg for første gang, hvem jeg var.
Da vi var unge, pralede han altid med, hvor modig han var,
og hvor stor en høvding han ville blive.
Han troede, han kunne imponere mig.
Engang vi gik tur på prærien, stødte vi på en lille bøffelhjord.
Og det første, han gjorde, var at flygte hen til et træ.
Han ville have glemt mig,
hvis ikke han havde haft brug for min hjælp til at komme op i træet.
Vi sad i træet hele dagen, mens en gammel ko vogtede på os...
... og bankede hovedet mod træstammen.
Hvad skal du? Vi skal spille spil. Hesterygs spil er altid gode.
Jeg er træt. Hesteryg har allerede vundet en god riffel af mig.
Godnat, og sov godt.
Hvor længe skal Står Med Knyttet Næve sørge?
Det ved jeg ikke.
Jeg håber ikke, det skal vare længe.
Er der da sket noget?
Hun har fundet kærligheden igen.
- Hos hvem? - Hvem tror du?
- Sig det nu. - Danser Med Ulve.
Er du sikker?
Når du ser dem sammen, vil du kunne se det.
- Hvad siger folk? - De er glade for det.
Er der ingen, der er vrede?
Det virker rigtigt. De er jo begge to hvide.
Så er jeg vel nødt til at sige noget.
- Hun er din datter nu. - Jeg ved det.
Slap nu af. Du kan ikke forudse alting.
Lad være med at pille ved mig.
Står Med Knyttet Næve... Din sørgetid er forbi.
Bliv bare siddende.
Det siges, at du ønsker at gifte dig.
Med hvem?
Står Med Knyttet Næve.
- Det er hende, ikke? - Hun er i sorg.
- Ikke længere. - Det har Sparkende Fugl bestemt.
Har han det?
Hvorfor sidder du her?
Sparkende Fugl sagde, jeg skulle vente her.
Det kan vare længe. Smiler Meget så ham ride ud på prærien.
Han talte med sig selv.
Han blev skuffet, fordi han var den sidste, der fik det at vide.
Hvad gør jeg så nu?
Du er fattig, og sioux piger er ikke gratis. Måske kan I ikke blive gift.
- Jeg har min hest. - Det er for meget medicin.
Synes du, min hest er for meget medicin?
Ja, for at få en pige.
Vent her. Måske kan vi hjælpe dig.
Vent her.
Jeg bestiller ikke andet end at vente!
Hele landsbyen samlede ind til mig.
Deres gavmildhed var overvældende.
Jo mere værdifuld gaven var, jo mere villigt gav de den.
Selv fattige familier ville give dyr, de ikke kunne undvære.
Det var svært at takke nej.
Sorte Sjal var et mysterium.
Hvad hun end tænkte, gav hun ikke udtryk for det,
og hun gav mig ingen opmuntrende ord med på vejen.
Måske var jeg hele landsbyens stående vittighed,
men jeg var sikker i min sag.
Vind I Håret sagde, at hvis gaverne forsvandt i nattens lob,
ville mit frieri være blevet godtaget.
Hele natten lå jeg og tænkte på, om jeg havde begået nogen fejl.
Jeg anede ikke, hvad Sparkende Fugl ville beslutte.
Vend dig om.
Du ser godt ud.
Den mand, hun sørgede over... Han var min bedste ven.
Det anede jeg ikke.
Han var en god mand. Det har været svært for mig at synes om dig.
Jeg er ikke tænksom som Sparkende Fugl.
Jeg følte vrede først. Jeg fandt ingen svar på mine spørgsmål.
Men nu tror jeg, at han døde, fordi du skulle komme.
Sådan ser jeg på det.
Det er en god dag for mig.
Også for mig.
Hvis du vil have denne mand, så tag hans hånd i din.
Jeg havde aldrig været gift før. Måske har alle brudgomme det sådan,
men mens Sparkende Fugl talte om, hvad der forventedes af mig,
lukkede mit sind alt andet end hende ude.
Detaljerne i hendes klædedragt. Hendes omrids.
Lyset i hendes øjne. Hendes små fødder.
Jeg vidste, at kærligheden mellem os ville blomstre.
Hørte du, hvad jeg sagde?
Ja.
Godt. Så tag hende med indenfor. Hun er din kvinde nu.
Storartet.
Tak.
Farvel.
Danser Med Ulves dør er altid lukket. De har nok svært ved at lave børn.
Jeg tror ikke, de har svært ved det.
Hvis vi lukker røglemmen, så skal de nok komme ud.
Danser Med Ulve, er du derinde?
I dag skal jeg ride langt væk. Jeg vil gerne have, du tager med.
Det er rart at være udenfor.
Ja, det må det være.
Vi vil gerne have et barn.
- I vil ikke vente? - Der er ingen grund til at vente.
Jeg tænkte på, at af alle livets veje
er der én, der er vigtigst. Det er det sande menneskes vej.
Jeg tror, du er på denne vej, og det er godt at se.
Vi kalder dig Travle Bi.
Det siges, at alle dyr fødes her.
Herfra spreder de sig og bliver føde for alle mennesker.
Selv vores fjender er enige i, at dette er et helligt sted.
Der er stille her.
Vi må vente på disse mennesker.
Nej, de er rejst herfra for mere end en uge siden.
Vi vander hestene og rider hjem.
Du spørger tit om de hvide mennesker.
Du vil vide, hvor mange flere der vil komme.
Der vil komme mange, min ven. Flere end man kan tælle.
Hvor mange?
Så mange som stjernerne.
Jeg frygter for sioux folkets fremtid.
Vi må fortælle det til Ti Bjørne.
Mænd, der bar disse, Kom hertil på min bedstefars tid.
Med tiden fordrev vi dem. Siden hen kom mexicanerne.
I min tid har det været texanerne. De var som alle de andre.
De tog uden at spørge om lov.
Jeg ved ikke, om vi er parate til disse mennesker.
Men jeg tror, du har ret. De vil blive ved med at komme.
Når jeg tænker på det, kigger jeg på denne hat.
Vores land er alt, hvad vi har, og vi vil kæmpe for at bevare det.
I morgen bryder vi op og begiver os til vinterlejren.
Har du alt fra soldaternes fort?
Ja. Der er intet for mig der.
Det er godt.
Min dagbog.
Vent!
Den bog er som et spor, enhver vil kunne følge.
Der står alt om mit liv her i den. Jeg må have fat i den.
Så er det nok. Vi kan ikke vente på dig.
Jeg indhenter jer.
Rødhuder!
Bliv liggende.
Åh gud!
Rolig...
Der er sket noget. Danser Med Ulve kommer ikke.
Han må have fået problemer.
Vælg to gode mænd, og send dem tilbage til soldaterfortet.
Spivey.
- Spivey. - Ja, hr. Sergent?
Sig til majoren, at han er vågnet.
Se at få fingeren ud.
Du har reddet dig et ordentligt sæbeøje, hvad?
Taler han engelsk?
Det vides ikke, hr. Major.
Taler du engelsk?
Taler du engelsk? Tal!
Jeg taler engelsk.
Hvem er du?
Løjtnant John J. Dunbar. Dette er min post.
Hvorfor er du klædt sådan?
Jeg kom hertil fra Fort Hays sidste april, men her var ingen.
Kan du bevise det?
Min dagbog ligger i mit kvarter. Mine ordrer står i dagbogen.
Spivey, du og Edwards var først fremme. Fandt I en dagbog?
Vi fandt ingenting.
- Hvor er Edwards? - Han er udenfor.
Han fandt heller ikke noget.
Du er gået hen og blevet rødhud, ikke?
Ikke?
Hvad sagde du, du hed?
Dunbar.
D U N B A R, John.
Du siger, du er officer.
- Har I læst mine ordrer? - Nej.
- De står i min dagbog. - Der er hverken ordrer eller dagbog.
Hvorfor er du ikke i uniform?
Jeg skal lade mit vand.
- Sergent, hjælp ham. - Javel.
Kom så.
Han ligner en hvid.
Han siger, han er officer.
Skal vi gøre honnør for ham eller skyde ham?
Se lige ud.
Jeg sagde, se lige ud!
Hvorfor er du ikke i uniform?
- Hvad laver hæren herude? - Løjtnanten spurgte dig om noget.
Bauer!
Vi har til opgave...
... at tage fjender til fange, tilbageskaffe tyvekoster
og befri hvide fanger.
- Der er ingen fjender. - Det skal vi nok selv afgøre.
Hvis du viser os disse lejre, vil din opførsel blive vurderet på ny.
Hvilken opførsel?
Din status som forræder kan ændres, hvis du samarbejder med hæren.
I har intet at gøre herude.
Er du villig til at samarbejde?
Sig frem!
Jeg er Danser Med Ulve.
Jeg har intet at sige til jer.
I er ikke værd at tale med.
Lad nogle mænd føre denne mand ned til floden.
Lad ham vaske sit ansigt.
Ikke dig, Spivey.
Hr. Løjtnant!
Majoren vil tale med Dem.
Spivey!
- Spivey, har du noget papir? - Hvad rager det dig?
- Giv mig noget, din skovl. - Kan du læse?
Nej, og hvad så? Det kan du heller ikke. Giv mig noget papir.
- Giv mig det så! - Ja, tag det roligt.
Bauer!
Værsgo at spise, rødhud.
Jeg slår dig ihjel!
Det er lige meget.
Du bliver bare endnu mere sulten. Men det betyder måske ikke noget.
De vil sende dig tilbage til Hays,
og når du kommer dertil, så hænger de dig.
Lad ham være.
- Spivey, hvad er det? - Den følger vist efter os.
Jeg skyder den.
Du skød forbi.
- Nu er det min tur. - Jeg så den først.
Det dumme asen flytter sig ikke engang.
- Nu er det min tur. - Skyd den!
- Så skyd den dog! - Den flytter sig slet ikke.
Han kunne have slået dig ihjel.
Jeg fik den!
Den sad sgu.
Din satan! Rejs dig op!
Rejs dig! Rejs dig så op!
Rejs dig så!
Spivey! Hvis du rører ham igen, lægger jeg dig i lænker.
Kom så tilbage!
For helvede.
Vi fortsætter.
Jeg ser ikke nogen.
Indianere!
Bauer!
Danser Med Ulve er stille for tiden.
Er hans hjerte formørket?
At slå soldaterne ihjel ved floden...
... var godt.
Jeg havde intet imod at slå de mænd ihjel.
Men nu hader soldaterne mig, mere end de hader nogen anden.
De mener, jeg er en forræder.
De vil jage efter mig,
og når de finder mig, finder de også jer.
Jeg tror, det vil være klogt at flytte lejren nu.
Jeg må forlade jer.
Jeg må tale med dem, som vil lytte.
Stille. Du giver mig ondt i ørerne.
Lad os være alene.
Du er den eneste hvide mand, jeg har kendt.
Jeg har tænkt meget på dig. Mere end du aner.
Men jeg tror, du tager fejl.
Den mand, soldaterne søger, findes ikke længere.
Nu findes kun siouxen Danser Med Ulve.
Lad os ryge sammen et øjeblik.
For Ti Bjørne varede ting altid længere end et øjeblik.
Alt, han gjorde, havde et formål. Han ville have, jeg skulle blive.
Men jeg var sikker i min sag.
Jeg ville være hærens undskyldning for at finde dette sted.
Jeg forsøgte at overbevise ham om at flytte lejren,
men han smilede bare og talte om livets enkle glæder.
I hans alder er et varmt bål bedre end noget andet.
Ti Bjørne var et usædvanligt menneske.
Har du ikke noget at sige?
Hvad skulle jeg sige?
Fortæl mig, hvad du tænker på.
Du har truffet beslutningen.
Min plads er hos dig. Jeg tager med dig.
- Er du ikke bange? - Nej.
Jeg sagde til Ti Bjørne, at vi tager af sted, når sneen har lagt sig.
Har du fortalt det til alle?
Ikke til alle.
Tag det nu roligt.
Er du...
... blevet færdig med din pibe?
Flot pibe.
Hvordan ryger den?
Jeg har aldrig røget på den.
Vi er kommet langt sammen, du og jeg.
Jeg glemmer dig aldrig.
Danser Med Ulve!
Jeg er Vind I Håret!
Ser du, at jeg er din ven?
Ser du, at jeg altid vil være din ven?
Danser Med Ulve!
13 år senere, da deres land var ødelagt, og bøflerne væk,
overgav den sidste frie sioux stamme sig til de hvide
ved Fort Robinson, Nebraska.
Præriens stolte hestekultur var forsvundet,
og Amerikas kolonisationsgrænse var snart en saga blot.
Oversættelse: Henrik Thøgersen Scandinavian Text Service